EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hvem hadde trodd at Steve Harrington kunne bli
en storebror til ungene, særlig Dustin,
og gi ham viktige tips om kjærlighet, mot og hårpleie.
Vi skal fordype oss i utviklingen av Steve, Dustin og Dart,
søppelplass-slaget og mer, her på…
Nå har jeg godteriet.
Nå på Beyond Stranger Things.
Jeg advarer mot spoilere. Bare hyggelig.
Dere har spist mye godteri, og vi har akkurat begynt.
VELKOMMEN TIL HAWKINS
EN UVENTET ALLIANSE
Her rundt bordet
for å fortsette vår samtale om Stranger Things 2
har vi han som spiller Dustin,
Gaten Matarazzo.
Steve, Joe Keery er her.
Produsent og regissør av mange episoder,
Shawn Levy, er her.
Og serieskaperne, Matt og Ross Duffer.
Takk for at dere er her
rundt bordet for å snakke om
denne flotte oppfølgeren til Stranger Things.
Steve og Dustin spilte en viktig rolle
for utviklingen av karakterene,
som jeg vil begynne med. Er det noen duoer som overrasker?
Absolutt.
- Det var ikke planlagt. Nei. - Ikke?
- Hvordan skjedde det? - Vi oppdaget det.
I første utkast av sesongen var det ingen Dustin og Steve-bromanse.
Historien begynte å leve sitt eget liv.
Vi skjønte at Dustin trengte hjelp, for ingen av vennene hans var der.
Og Steve hadde jo akkurat blitt dumpa av Nancy, og…
Han hadde en deprimerende story.
Vi kunne jo ikke bare se Steve sitte og sture.
Det ville blitt... Nei. Han opplevde mange skuffelser i starten.
Vi ville gi Steve mer å gjøre dette året.
Ville det gi mening for Dustin å ringe til Steve?
Kunne han bli så desperat?
Det ville være et ganske desperat trekk.
Ja.
Vi likte ideen. Vi mente det ville føre til
at de ville knytte bånd, for de to karakterene
er begge litt motløse.
Vi trodde de kunne lege hverandre, og syntes ideen var spennende.
Vi hadde så mange ulike versjoner av
hvordan de møttes.
Vi endte opp med at Steve skulle komme med blomster,
og det kunne være møtepunktet.
- Har du balltreet ennå? - Hvilket balltre?
Det med spikrene.
- Hvordan det? - Jeg forklarer på veien.
- Nå? - Nå!
Jeg husker godt da jeg fikk
det første utkastet som beskrev duoen.
Jeg tenkte at disse to sammen kommer til å bli gull.
Hva syntes dere om denne foreningen?
- Kjempekult. - Spennende.
- Kjempespennende. - Det er moro å jobbe med noen som er…
Karakteren din er fra en helt annen verden en min.
Helt enig.
Selv om vi opplever noe av det samme,
så kommer begge med egne ting.
Ikke sant?
Dette er også nøkkelen til Steves utvikling,
fra der han var i Stranger Things til der han er i oppfølgeren.
Han var en slemming i sesong 1.
80-tallsatlet.
I det første manuset. Men etter at vi fant Joe, utviklet han seg,
og ble mer sjarmerende og sympatisk.
Så da vi skrev sesong 1, skjønte vi
at vi måtte gi ham en større kurve, og ikke la han stå igjen med
Nancy "tøsa" Wheeler-nedturen.
Vi bestemte i siste liten at han skulle inn i huset igjen og hjelpe å redde dagen.
Dette er to gode eksempler på at skuespillere former karakterer.
Vi har 13 store karakterer,
noen mer formede enn andre.
Dustin og Steve var egentlig bare stereotyper i begynnelsen.
De var nesten plassholdere, til vi møtte Gaten.
Han er interessant, som Dustin.
Hvordan kan du skrive for Gaten?
Du kan ikke skape Gaten.
Det fins bare én Gaten.
Ja.
Derfor ble han først ansatt.
Det visste han ikke.
Visste du det ikke?
- Visste ikke at jeg var først. - Kult.
Vi så videoen, og alle var enige om at han måtte være med.
Han var Dustin.
PRØVESPILLING
Jeg har all makt. Si det.
Han måtte komme og spille med de andre. Jeg tror Gaten var nervøs.
Han visste ikke at han ikke hadde konkurranse.
Jeg skjønte det da jeg dro til LA.
Jeg gikk inn og…
Jeg dreit nesten i buksa. Jeg var så redd.
Jeg går inn og møter Finn.
Jeg setter meg hos ham. Han driter også nesten i buksa,
og vi ser på hverandre.
Begge sier hei.
Vi begynte å snakke og skjønte det.
Vi snakket litt sammen.
Vi spilte scenen sammen. Det var gøy.
Det skjebnesvangre møtet deres skjer jo utenfor et hus…
Husene forteller en fin historie
om datidens politikk, med Reagan og Mondale,
og valget i 1984.
Var det gøy å bestemme hvilket hus
som holdt med hvilket parti?
Var ikke store samtalen om at Wheeler var for Reagan.
Akkurat.
Det var jo et valgskred. Så tenkte vi med en gang
at Dustins hus, Henderson-familien, holdt med utfordreren.
Hundre prosent.
Loch Nora var et rikt nabolag i Nord-Carolina, der vi vokste opp.
Vi tenkte det var mange Reagan-tilhengere i Loch Nora.
Det var gøy, men ga også et lite innblikk
i karakterenes foreldre.
Wheeler- og Henderson-familien.
Det ser man.
Jeg forelska meg i moren hans.
Ja.
- Jeg mener... - Jeg vet.
I den første scenen, når du leter etter mynter,
er kjemien med den moren
- bare helt… - Det var morsomt.
- Jeg vil henge med dem. - Hun var kul.
Dumme penny.
Pass på! Du traff nesten Mews.
Får jeg se under putene dine? Det er krise.
Katta var morsom.
Stakkars Mews. Hvil i fred.
- Hvil i fred. - Rettferdighet for Mews.
Rettferdighet for Mews.
Trender umiddelbart.
Emneknagg, "rettferdighet for Mews".
Du sendte henne for å lete etter den. Den stakkars dama leter fortsatt.
Vi finner henne.
Glad i deg.
- Glad i deg. - Gå.
I begynnelsen når denne duoen formes,
har du et karakterbyggende øyeblikk
på togskinnene. Litt Stand by Me.
Ikke sant?
Aner ikke hva du snakker om. Har aldri sett Stand by Me.
Aldri?
Min feil. Skulle ikke ha sagt noe.
Jeg liker scenen på togskinnene.
Bedre enn scenen i første sesong.
- Hva? - Det er sant.
- Det er en sunn debatt. - Ja
Jeg likte den andre sesongens, for den føltes mer...
sentral for utviklingen av karakterene.
Den første var nesten litt delt,
for Dustin og Lucas går foran
og lurer på om de snart er framme.
Det var en mer irritert stemning.
Alle var spente på å se hvor de skulle.
I den andre tror jeg folk vil fokusere på den ene scenen.
Den er vakker.
Det var morsomt å filme den scenen.
Ikke ofte du får to og en halv side med dialog.
En uvanlig lang dialog.
Vi gjorde vel hele greia fem eller seks ganger.
Flere enn det.
Den er så fin. Andrew Stanton, som regisserte den,
hadde fire separate vidvinkelopptak,
hvor dere bare er knøttsmå og går mot… Fire ulike opptak.
UTTAK
- Som Hall and Oates, men bedre. - Men bedre.
Den er så fin. Jeg tror de fleste er i den,
og det er et vakkert sted.
Jeg lurte på noe.
Ble det mer datagenerering i oppfølgeren?
Sammenlignet med…?
Det føltes slik.
Det er neste nivå.
Hele postproduksjon-rommet er fylt med
spesialeffekt-folk nå. En helt ny opplevelse.
Før var det bare én fyr som jobbet deltid.
Seriøst?
I sesong 1 skulle vi ikke bruke det i det hele tatt,
for vi ville at det skulle være…
BAK KULISSENE
…praktisk.
En fyr i kostyme, og det påvirket designet
av demogorgonen og alt.
Det var en fyr i et kostyme, på ministylter.
Og han er smørt inn fra topp til tå.
- Smørt inn? - Smørt med viskose…
Klassisk lørdagskveld.
Han var skikkelig glatt.
Vi filmet scener der han måtte gjennom veggen, og han fektet rundt seg.
Vi skjønte fort
at praktisk ikke alltid funker.
I sesong 1 var det 50-50 praktisk og digitalt.
I sesong 2, fordi guttene hadde
en mer filmatisk visjon for Stranger Things 2,
visste vi at spesialeffektene ville være
ORIGINALE OPPTAK
…mer sentrale…
TEST DATAANIMASJON
…i oppfølgeren.
ENDELIG OPPTAK
Jeg vil spørre om søppelplass-scenen. Du er åpenbart midt i ingenting.
Det er ingenting rundt deg.
I sesong 1 spilte vi mot han i kostymet.
Når jeg slår til fyren, så slår jeg faktisk til en fyr i kostyme.
- Men denne gangen var det noe helt annet. - Perfekt, for jeg ba om å få se dette.
Stilig!
Det er det ekte.
Dette er det ekte.
Vi har et med "trygge" spikere.
- Dette er ekte. - Farlig.
Vær forsiktig.
Det var gøy å slå med det. Ja, det er ekte.
- Ikke noe tull. - Vi slo ikke Mark med det.
Jeg vil tilbake til da Steve havnet
i slåsskamp med Billy.
Herregud.
Ingen bestemmer over meg.
Ansiktet ditt ser alltid så forslått ut.
Dette året hadde jeg de papirgreiene i nesa,
og alt det der…
Så bra ut.
Ingenting var verre enn kontalinsa fra første sesong.
Den harde linsa var det verste.
Tror du at denne slåsskampen endrer maktforholdet?
Han tar ansvaret på alvor når det gjelder å passe på disse ungene.
Vi ville vi ha ham på kollisjonskurs med Billy helt fra starten av.
Vi ville ha et øyeblikk,
noe Stephen King gjør så bra,
hvor du har en karakter som ikke er en morder,
men du kan se for deg at han går for langt uten å mene det.
Du kan se for deg at dette kan ende med
at Steve får permanent hjerneskade. Du hører de historiene.
Vi ville gjøre det skummelt på den måten. Det var ideen bak Billy,
å ha en skurk som er på randen.
Scenen med Billy og faren sent i sesongen…
Hva snakket vi om?
…hvor du tar denne ufyselige karakteren,
og så viser du på en måte
et glimt av hvorfor han er sånn.
Det kompliserer følelsene dine på en flott måte.
- Det var en av mine favorittscener. - Han er en fæl person ennå.
Og ond.
- Det interessante er hvor det kommer fra. - Sammenhengen.
Ja, ja.
- Det må komme fra et sted. - Unnskylder på ingen måte oppførselen.
- Mer en utforsking av hvor det kommer fra. - Hat kan arves.
Uten tvil.
Vi ville se hvordan det funket.
Men ingen ble skadet.
- De slo deg i hodet med en tallerken. - Det var ikke hans feil.
Jeg sier bare at stunt kan være skumle.
- Det er alltid moro. - Brukte de det opptaket?
Ja, det gjorde vi.
Dacre slo ham i hodet med en tallerken,
men noen ganger treffer det feil.
Joe ble litt svimmel.
- Og de brukte det? - Jeg ville jo ikke gjøre det om igjen.
Nei, jeg mener…
Den følelsen vil du huske når du ser det. Det er ekte.
Det var en kjapp tallerkenknusing.
- Var verdt det. - Er du enig?
- Jo da. - Litt skade.
Jeg ville gjort det igjen.
Hvordan var det å jobbe med Dacre? Han er ikke her. Si hva du vil.
UTTAK
Han er den sjarmerende, kjekke australieren. Power Ranger.
- Er han en Power Ranger? - Han var den røde.
Vi tror den røde Power Rangeren er sjefen.
Han er lederen.
Dacre kan være så sjarmerende i virkeligheten,
men i scenene med Joe
- ble han ond. - Skrur det på.
Det er flott å jobbe med.
Jeg vil tilbake til din avskjed med Dart.
Det er meg. Din venn, Dustin.
Det er Dustin.
Det flotte med den scenen er,
med tanke på det du sa om stereotyper,
at Dustin skal være en nerdete dust med briller,
en feiging og en sosial kløne.
Dere styrte unna det,
men han har aldri hatt et ekte helteøyeblikk,
nesten en selvoppofrelse.
Kunne ha vært selvoppofrelse.
For selv i første sesong
beskytter han vennene sine,
men han er alltid redd.
Jeg var glad for å ha en slik scene.
Ja, du var heltemodig.
Ett av mine favorittopptak er når han brøler,
og du umiddelbart stiller deg… Det var bare noe du gjorde.
Du stilte deg straks foran alle.
Og nougaten gjorde comeback.
Han er beskytteren av nougat-herligheten.
3 Musketeers er favorittsjokoladen min. Topp tre.
Topp tre?
- Og de andre? - Charleston Chew og Reese's.
Måtte ikke tenke etter en gang.
Reese's Fast Break, Charleston Chew, 3 Musketeers.
Det var vår første idé.
En gutt og hans monster,
med Dustin for sesong 2.
Scenen startet med deg og en klinkekule.
I hånda.
Han hjalp meg kjempemye.
Shawn hjalp mye, og han spilte musikk.
Kunne ikke gjort scenen uten ham.
- Det var topp. - Å spille musikk på settet
kan være en naturlig måte å gi skuespillerne
en følelse for hva du vil ha.
Første gang jeg brukte det, var i episoden
hvor Holly følger lysene.
Hun var tre år gammel.
Holly var veldig ung i sesong 1.
Ord er nytteløse med så unge skuespillere,
så jeg begynte å spille nifs musikk på settet
mens vi filmet, for å gi henne følelsen for det
uten å måtte bruke ord.
Jeg gjorde det samme da Brenner bærer Elleve ned gangen.
Vi spilte musikk ganske ofte. Jeg gjør det når jeg har regien.
Andrew gjorde det òg.
I søppelplass-scenen spilte han "Close Encounters".
Han spilte musikk da jeg gikk ut av den greia,
for delene uten dialog. Det hjelper masse.
Dustin og Steves reise tilspisset seg på vei til Snøballet.
Vi visste at dette var en morsom duo.
Vi ble tidlig klar over at dette kom til å bli kjempemorsomt.
Men mot slutten av sesongen
er det også mange følelser.
Det er vanskelig å få til en duo som både er morsom og rørende.
Jeg syntes dere klarte det.
Den scenen på slutten når jeg går bort til Stacey,
skjedde på grunn av Steve.
Han ga meg alle rådene om jenter, hår og alt det,
og jeg går selvsikkert bort til henne.
Veldig selvsikkert.
Når hun ber meg om å stikke,
tenker han forbløffet: "Svarte, jeg er ikke Steve Harrington.
Jeg er ikke Steve."
I det øyeblikket, når du er helt alene
etter å ha blitt avvist et par ganger…
Vi zoomet inn og musikken spilte,
og kameramannen, en barsking med mohawk, gråt.
Kutt ut.
Gaten rørte ham til tårer.
Ansiktsuttrykket ditt er hjerteskjærende.
Jeg tror mange som ser på
kjenner seg igjen i det øyeblikket.
Å gå på ball og ikke ha noe gjøre.
Ende opp i et hjørne.
Det var vanskelig.
Og du vil ha Nancy.
Jeg hadde ikke en Nancy som sa at alt vil ordne seg.
Jeg har nok ikke sagt dette, men vår kusine, Joanna,
hadde en lignende samtale med meg,
- hvor hun sa at alt ville ordne seg. - Hvorfor sa ikke Joanna det til meg?
Hun hadde bare gode råd til én av dere.
Alle har den angsten i oppveksten. Følelsen av å henge etter.
Eller å henge etter i visse områder.
Jeg hang spesielt etter sosialt.
Vi ble holdt igjen i barnehagen av den grunn.
Bare én av dere?
Begge to.
Begge to måtte gå om igjen.
Fordi dere var sosiale kløner?
Var det…?
De mente vi hadde vansker med å leke med andre.
Fordi vi hang jo bare med…
Hvorfor henge med andre? Du har jo bestevennen din.
Vi likte de samme lekene, hadde de samme…
De mente vi måtte kommunisere med andre også.
Dere bare: "Tror ikke det, nei."
Så vi er selvfølgelig regissører.
Det er vanskelig. Alle sliter med det.
Du friker ut. Ligger andre foran deg?
Du lurer på hvorfor det tar så lang tid
å finne ut hvordan du skal takle folk.
Det er det fine med denne sesongen.
Karakterene ble etablert i sesong 1, så dette handler mer om
hvordan alle forandrer seg.
Alle går gjennom noe.
Jeg føler det sånn om karakteren min.
Sesong to er åpenbart større og truslene skumlere,
og det er mer filmatisk,
men det har Stranger Things' DNA, som på mange måter
er kampsangen for de utstøtte.
Absolutt.
Alle dem som disse to skapte, er litt ødelagte.
Litt på randen.
Tviler på seg selv. Og serien løfter alle opp og sier: "Alt vil ordne seg."
Akkurat som Billys karakter.
Selv de du tror er de populære,
- har vondt inni seg. - Det liker jeg best med serien.
Jeg liker ideen om at Steve i lengre tid var kongen av denne verdenen.
Denne sesongen innser du at du ikke er det.
Billy er den nye kongen.
Når du er ferdig med videregående innser du…
Ukjent for meg, for jeg var ikke populær.
Du innser at det går mot slutten.
Hva er igjen? Du er en outsider som alle andre.
Så flott at dette ble en terapitime.
Vi har sagt mange fine ting.
- Gaten gråter. - Det er lov å gråte.
Den barnehageavsløringen rystet meg.
Skulle ikke ha sagt det.
Jo, for jeg mener det er
den typen livserfaring som nærer manusene dine,
som nærer karakterene.
Gir det liv og finner nye ting.
- Så bra at videregående var fæl. - Du snakker om å finne humoren
og balansere den, og de øyeblikkene virker enkle,
men de er enklere når du har
alt dette dramatiske bak.
Å vite konsekvensene av hva de opplever og hvor de vil ende opp,
gir disse karakterene
et Stand by Me-øyeblikk om hår.
- Når håret er fuktig, ikke vått… - Fuktig.
Spray fire ganger med Farah Fawcett-sprayen.
- Farrah Fawcett-sprayen? - Ja.
Farrah Fawcett. Sier du til noen at jeg sa det, er du ferdig. Død.
- Forstått? - Jepp.
Og her sitter jeg med noen sveisne herrer.
Jeg er ikke sjalu. Jeg fjernet håret med vilje.
Du må ha en fantastisk hårrutine.
Akkurat som…
Hvorfor mobber du meg?
- For det er helt sant. - Jeg vet.
Dette er ikke tilfeldig.
Lærte du det av…?
Jeg haddde denne kompliserte, nøye planlagte, rufsesveisen,
lenge før jeg møtte Steve og Duffer-brødrene.
Tenårings-Shawn Levy hadde Steve Harrington-hår.
Kanskje større.
Jeg hadde hockeysveis.
Det var ikke en parykk.
Dacre hadde det, og kunne ta den av og ha normalt hår,
men jeg hadde hockeysveis.
En ordentlig en i seks måneder.
Jeg ble vant til den.
Da jeg klippet meg etter sesongen, var det som om…
Samson.
Du ble fratatt makten.
Styler du det?
Nei, aldri.
Før, da det var overalt...
håndkletørket jeg det, og så…
Jeg håndkletørket.
Dette er supert.
Vi kunne ha avsluttet episoden
med noe dyptfølende,
men vi er heller overfladiske
og snakker om tull og tøys.
Takk for at dere kom. Det var en morsom samtale.
Og det vil fortsette å være en flott samtale
om Stranger Things 2,
for det er en fantastisk oppfølger.
Håper du vet hva som skjer nå.
Du vil se at jeg sitter her i det samme antrekket
du har sett før, men med helt nye gjester
og flere spørsmål på Beyond Stranger Things,
som starter hvert øyeblikk hvis du vil.
- Det kan være umiddelbart. - Eller i morgen.
Uansett… Gud, jeg vil ha hår igjen.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins